בית משפט לתביעות קטנות בחדרה	
		
ת"ק 8068-10-12 הררי נ' בית ג'נרל עלית מהנדסים בע"מ

	
בפני 	כב' השופטת  רקפת סגל מוהר

תובעת	
זהבה הררי	

נגד

נתבעת	
בית ג'נרל עלית מהנדסים בע"מ	

פסק דין	

רקע

1.	בתאריך 24.1.11  נחתם הסכם בין התובעת הגב' זהבה הררי, לבין הנתבעת חברת ג'נרל עלית מהנדסים בע"מ. במסגרת הסכם זה, התחייבה הנתבעת למתן שירותי אחזקה ותיקונים בחמישה מכשירי חשמל ביתיים השייכים לתובעת, כמפורט ב"תעודת החזקה למכשירים" מאותו היום. תקופת ההסכם נקבעה ל- 48 חודשים ועוד 5 חודשים נוספים ללא תשלום, שניתנו לתובעת בחינם בגין שנת ביטוח שעמדה לזכותה בחברה אחרת, אצלה היא היתה מבוטחת קודם לכן. אין מחלוקת על כך שבמועד ההתקשרות בהסכם זה, שילמה התובעת לנציג הנתבעת סך כולל של 3,204 ₪ (כשבהסכם מצויין כי מדובר בתשלום חודשי של 80 ₪, הגם שהסכומים לא מתיישבים זה עם זה) והתחייבה לשלם סך של 88 ₪ נוספים השתתפות עצמית בעד כל ביקור טכנאי. 

טענות התובעת

2.	לטענת התובעת, בחלוף קצת יותר משנה מאז, בתאריך 27.2.12, בעקבות התרשמותה משירות לקוי ולא מקצועי מצד אנשי מקצוע שנשלחו על ידי הנתבעת לתיקון תקלות שארעו במדיח הכלים ובמייבש הכביסה שלה, היא החליטה להפסיק את ההתקשרות ובקשה לבטלה.

3.	לגרסתה, פנייתה אל הנתבעת בבקשת הביטול נענתה כמעט כחודש לאחר מכן, ביום 21.3.12, אז הודיעה לה הנתבעת כי תוכל לבטל את ההתקשרות בתנאי שינוכה סכום של 2,269 ₪ מן הסכום אותו היא שילמה בשעתו.
4.	התובעת מוסיפה וטוענת כי לנוכח דרישה זו, שנראתה לה מוגזמת, היא פנתה אל המועצה הישראלית לצרכנות אשר פנתה בשמה אל הנתבעת, מספר פעמים, במשך מספר חודשים – עד לתחילת חודש יולי 2012, אך לא נענתה.  במשך כל התקופה הזו, המשיכה הנתבעת לגבות  מהתובעת תשלומים חודשיים, באמצעות כרטיס האשראי שלה.

5.	במצב דברים זה בו, לתפיסתה, הסתבר כי מלכתחילה לא יכולה היתה  הנתבעת לעמוד בהתחייבותה ליתן לה שירותי אחזקה ותיקונים מקצועיים, סבורה התובעת כי יש מקום לחייב את הנתבעת להשיב לה את מלוא כספה.
	לחלופין, מבקשת התובעת לקבוע כי מכיוון שהיא הודיעה לנתבעת בכתב על רצונה לבטל את העיסקה, אזי על הנתבעת להשיב לה את החלק היחסי של התשלום, החל ממועד ההודעה – 27.2.12.
	בתבעה את הסעד הזה, טוענת התובעת כי מדובר ב"עסקה מתמשכת" כהגדרתה בסעיף 13ג(א) לחוק הגנת הצרכן  ולכן על פי הוראת סעיף 13ד(א) לחוק זה, היתה לה זכות לסיים את ההתקשרות, בכל שלב, בהודעה על כך, בעל-פה או בכתב.    

6.	התובעת מוסיפה וטוענת כי לאור התנהגות הנתבעת, אשר נמנעה מביטול העסקה במשך תקופה ממושכת, מגיע לה פיצוי בסך 2,000 ₪ בגין עוגמת נפש וכי יש לחייב את הנתבעת גם בפיצויים לדוגמא, מכח סעיף 31א(א)(2ב) לחוק, עד לסכום של 10,000 ₪, ללא הוכחת נזק.     

טענות הנתבעת

7.	להגנתה, טענה הנתבעת  באמצעות נציגה, מר איציק כהן,  כי  ארבעה מתוך חמישה מכשירי החשמל נשוא ההסכם, היו מכשירים בני יותר מ- 10 שנים וכי במהלך שנת ההתקשרות  הראשונה, עשתה הנתבעת מעל ומעבר במתן שירות ותיקון למכשירים אלה.

8.	נציג הנתבעת לא כפר בזכותה של התובעת לבטל את ההסכם, על אף שלדבריו האפשרות הזו היתה "הכי פחות עדיפה עליו" וטען כי ניסה לשכנע אותה לפתור את המחלוקת שהתעוררה ביניהם, בדרכים אחרות, אלא שהיא לא הסכימה.  
לתפיסתו, משעמדה התובעת על רצונה לבטל את העיסקה, צריך היה הביטול להיות כרוך בתשלום של 1,345 ₪ נוספים על דמי השירות לשנה הראשונה, לשם כיסוי הוצאות הנתבעת ודמי ביטול: כך טוענת הנתבעת בסעיף 11 לכתב ההגנה:"...ההשקעה העצומה של הנתבעת בנסיונות לתקן את מכשירי החשמל של התובעת עלו עשרת מונים על הפרמייה ששולמה עבור השנה  הראשונה להסכם" וכך גם טען נציג הנתבעת בבית המשפט:"...היא צריכה לממן את כל הוצאותינו בגלל שהיא מבקשת לבטל את ההסכם טרם זמנו... החברה לא יכולה להפסיד כספים בגלל לקוח שרוצה לבטל את ההסכם, בטרם הסתיים החוזה".

המסגרת הנורמטיבית

9.	האם אכן מדובר ב"עיסקה מתמשכת"?

חוק הגנת הצרכן, התשמ"א- 1981 ייחד סעיף נפרד לטיפול בעסקה המכונה "עסקה מתמשכת". 
"עיסקה מתמשכת" מוגדרת בסעיף 13ג. לחוק זה, כך: "עיסקה לרכישת שירותים באופן מתמשך, לתקופה קצובה או בלתי קצובה".
המדובר ביחסים ארוכי טווח שבין עוסק לצרכן, במסגרתם העסקה מתחדשת מתקופה לתקופה ולרוב היא תמשיך להיות בתוקף עד אשר הצרכן יבקש את סיומה.        ברוב המקרים, אמצעי התשלום הוא כרטיס אשראי או הוראת קבע, כך שהתשלום מתבצע ללא צורך בפעולה של הצרכן.
לנוכח העובדה שבמקרה שלפני, על פי הסכם ההתקשרות בין הצדדים, רכשה התובעת שירותי אחזקה ותיקונים למשך 48 חודשים ושילמה עבורם בתשלומים חודשיים באמצעות כרטיס אשראי, הרי שלדעתי אכן מדובר בעיסקה מתמשכת.

10.	בכל הנוגע לאפשרות ביטולה של עיסקה מסוג זה, קובע החוק כי כאשר הודיע צרכן על ביטול העסקה, בעל פה או בכתב, תסתיים העסקה בתוך 3 ימי עסקים ממועד מתן ההודעה והכל אם לא נקב הצרכן במועד מאוחר יותר בהודעת הביטול.
אפשרות ביטול זו, באה כדי לענות על  הצורך למנוע שימוש לרעה של הספק בכוחו, אשר מחד מחייב הוא את הצרכן מידי חודש בגין השירות ומאידך מקשה ומונע ממנו להפסיקו.
באשר לתוצאות הביטול קובע החוק כי: 
סעיף 13ד (ג) סיפא:
"במועד הביטול יפסיק העוסק את הספקת הטובין או השירותים, ולא יחייב את הצרכן בתשלומים בעד טובין או שירותים שניתנו  לאחר מועד הביטול..." 

אמנם, בחינת הסכם ההתקשרות בין הצדדים במקרה שלפני, מגלה כי סעיף 12 להסכם זה קובע כי: 
		"ביטול עיסקה אפשרי עד 14 יום מביצוע העיסקה
 (בהתאם לחוק הגנת הצרכן, תשמ"א-1981)
ממועד זה, יחולו הוצאות נלוות הכלולות בהוצאות החברה".
	
אלא, שמדובר בסעיף שאיננו  מתייחס לאופייה של העיסקה נשוא ההסכם כ"עיסקה מתמשכת", ואין הוא רלבנטי לסיטואציה הנדונה בפני, שבה לא מדובר בחרטה של הצרכן על עצם ביצוע העיסקה, אלא במי שהיה קשור בה במשך שנה והחליט לבקש את ביטולה, יהיו טעמיו לכך, אשר יהיו.

דיון והכרעה

11.	אין מחלוקת על העובדה שביום 27.2.12 הודיעה התובעת לנתבעת על רצונה לבטל את ההסכם. היה זה, אף לדברי נציג הנתבעת, לאחר שהוא ניסה לשכנע אותה שלא לעשות כן והציע לה הצעות חלופיות אחרות, אולם היא מצידה, סרבה ועמדה על בקשת הביטול.

12.	הנתבעת, לא רק שלא פעלה על פי החוק ולא הפסיקה את חיובי התובעת בתשלומים, אלא שהיא הודיעה לה, רק בחלוף כ- 3 שבועות, כי היא מתנה את הביטול בניכוי הוצאותיה בסך 2,269 ₪ ובכך הפרה היא  את חובתה כאמור בסעיף 13ד לחוק הגנת הצרכן.

13.	טענות הנתבעת, לפיהן היא זכאית לחייב את התובעת בתשלום הוצאותיה בגין התיקונים הרבים שביצעה במכשירי החשמל של התובעת במהלך השנה הראשונה, הינן לטעמי, טענות חסרות בסיס. וכי היתה הנתבעת רואה עצמה מחוייבת באותו האופן, להשיב לתובעת את התשלומים שזו שילמה לה, לו לא היתה היא נזקקת כלל לשירותיה במהלך השנה הראשונה? דומני שלא.

14.	הפיצוי הראוי

המחוקק ראה חשיבות של ממש בקיום דווקני של החובה לסיים את ההתקשרות בתוך 3 ימי עסקים מיום שנמסרה הודעת הביטול , ולכן קבע, בסעיף31א. לחוק, פיצויים לדוגמא בסכום של עד 10,000 ₪ ללא הוכחת נזק, בגין הפרת חובה זו:
31 א. (א) נקשרה עסקה בין עוסק לצרכן והעוסק הפר, בקשר לאותה עסקה, 
                   הוראה מההוראות המפורטות להלן, רשאי בית המשפט לפסוק, בשל 
          אותה הפרה, פיצויים שאינם תלויים בנזק (בסעיף זה – פיצויים 
לדוגמה), בסכום שלא יעלה על 10,000 שקלים חדשים:  
...
2(ב)  ביקש צרכן לבטל עסקה מתמשכת באמצעות הודעת       ביטול לפי הוראות סעיף 13ד – והעוסק המשיך לחייב את הצרכן בתשלומים בשל העסקה, בניגוד להוראות אותו סעיף...      

15. 	לאחר שבחנתי את מכלול הנתונים, החלטתי כדלקמן:

א.   לחייב את הנתבעת להשיב לתובעת את כל התשלומים שגבתה ממנה  בעד התקופה
שלאחר הודעת הביטול, דהיינו מאז תחילת חודש מרץ 2012 ועד כה – סה"כ 960 ₪ (12   חודשים X 80 ₪).

ב.   לחייב את הנתבעת בביטול וסיום העיסקה, כך ששאר התשלומים שהתובעת אמורה 
       עוד לשלם מעתה ועד למועד סיום ההסכם, לא ייגבו עוד מכרטיס האשראי שלה.
  
ג.   לפסוק לטובת התובעת פיצוי לדוגמא בסכום של 3,000 ₪ בגין ההפרה. 
לעניין זה הבאתי בחשבון, כאמור בסעיף 31א(ה) לחוק הגנת הצרכן, את הצורך באכיפת החוק והרתעה מפני הפרתו, עידוד הצרכן למימוש זכויותיו, חומרת ההפרה, היקפה הכספי ונסיבותיה וכן את שווייה הכספי של העסקה שבקשר אליה בוצעה ההפרה. 
הזכאות לפיצוי לדוגמא קמה אם "העוסק המשיך לחייב את הצרכן בתשלומים בשל העסקה" חרף הודעת הביטול. הנתבעת אכן המשיכה וחייבה את התובעת לאחר הודעת הביטול ולא הגיבה לפניותיה החוזרות של המועצה הישראלית לצרכנות בעניין זה. 

בנסיבות העניין לא מצאתי מקום לפסיקת הפיצוי בגין עוגמת הנפש שהתובעת מבקשת.

התוצאה היא אם כן, שאני מקבלת את התביעה באופן חלקי ומחייבת את הנתבעת לשלם לתובעת סך של 3,960 ₪.
כמו כן תפעל הנתבעת באופן מיידי לביטול ההסכם והפסקת גביית התשלומים באמצעות כרטיס האשראי של התובעת  ותשלם לה גם הוצאות משפט בסך 300 ₪. 

הסכומים ישולמו בתוך 30 יום שאחרת יישאו הפרשי הצמדה וריבית עד לתשלום בפועל.

זכות להגיש בקשת רשות ערעור לבית המשפט המחוזי בחיפה, בתוך 15 יום.

	      המזכירות תשלח את פסק הדין לצדדים בדואר רשום.

ניתן היום,  כ"ט אדר תשע"ג, 11 מרץ 2013, בהעדר הצדדים.